Seminář patrologie
Sv. Maxim Confessor a origenismus

KFK/SPAT - výběrový seminář typu C
ZS 2004-2005, 0+2 hod., zp
Mgr. L. Chvátal

Jedním ze základních rysů teologicko-filosofického rozvrhu Maxima Confessora je zdařilá syntéza rozličných aspektů myšlení křesťanské tradice, a to i těch, které pocházely od autorů či směrů pokládaných za heterodoxní. Maximovou reinterpretací byly získány pro ortodoxii a mohly se stát opěrnými body následné teologické reflexe. Co se týče podezřelých, či dokonce odsouzených proudů, jde zejména o části origenovského, evagriánského a dionýsiovského myšlenkového dědictví.
Cílem semináře je poskytnout hlubší vhled do myšlenkového bohatství autora sklonku patristiky (580-662 n.l.), který představuje velmi důležitý spojovací článek jak mezi dědictvím řeckých církevních otců a pozdější byzantskou teologií, tak mezi východní teologicko-filosofickou tradicí a západním středověkem. Hlavním tématem bude Maximova polemika s učením mnichů- origenistů, konkrétně Maximovo vyrovnání se s jejich pojetím stvoření (zejména s jejich naukou o původní jednotě duchovních bytostí s Bohem, o preexistenci duší a s možností cyklického opakování "dějin", kterou jejich kosmologie implikuje). Této problematice Maxim věnuje text Ambigua ad Iohannem 7 (PG 91, 1069a-1101c), který je pro jeho korekci origenismu zásadní a který bude tvořit textovou základnu našeho semináře. Jde o orthodoxní interpretaci slov Řehoře z Nazianzu: "Jsme částmi Boha a sklouzli jsme [sem] shůry", na která se origenisté často odvolávali.
Metodou výuky bude komentovaná četba zmíněného textu.

Doporučená literatura:
Altaner, B. – Stuiber, A., Patrologie. Leben, Schriften und Lehre der Kirchenväter, Freiburg 1980.
Balthasar, H. U. von, Kosmische Liturgie, Einsiedeln 21961.
Dalmais, I.-H., L'héritage évagrien dans la synthése de saint Maxime le Confesseur, StPatr 8/2 (1966) 356-362.
Dalmais, I.-H., La théorie des "logoi" des créatures chez S. Maxime le Confesseur, RSPhTh 36 (1952) 244-249.
Dalmais, I.-H., Saint Maxime le Confesseur et la crise de l'origenisme monastique, in: Théologie de la vie monastique, Paris 1961, str. 411-421.
Ivánka, E. von, Der philosophische Ertrag der Auseinandersetzung Maximos des Bekenners mit dem Origenismus, in: Jahrbuch der Österreichischen byzantinischen Gesellschaft 7 (1958) 23-49.
Ivánka, E. von, Plato christianus, Praha 2003.
Larchet, J.-C., La Divinisation de l'homme selon saint Maxime le Confesseur, Paris 1996.
Larchet, J.-C., Saint Maxime le Confesseur, Paris 2003.
Riou, A., Le monde et l'église selon Maxime le Confesseur, Paris 1973.
Savvidis, K., Die Lehre von der Vergöttlichung des Menschen bei Maximos dem Bekenner und ihre Rezeption durch Gregor Palamas, St. Ottilien 1997. 
Sheldon-Williams, Tradice řeckého křesťanského platonismu od kappadockých Otců po Maxima a Eriugenu, in: Armstrong, A. H. (vyd.), Filosofie pozdní antiky, Praha 2002, str. 499-531.
Sherwood, P., The Earlier Ambigua of Saint Maximus the Confessor and his Refutation of Origenism, Roma 1955.
Thunberg, L., Microcosm and Mediator. The Theological Antropology of Maximus the Confessor, Chicago 21995.